2 610 üzenetHozzászólás a(z) Tóth Zoltán bejegyzéshez Válasz megszakítása |
Sajtófigyelő
2023.11.21. A pályakezdő pedagógusok mellett áll Balatoni Katalin Maga is átélte, milyen érzés kezdő pedagógusnak lenni, ezért jól ismeri a pálya nehézségeit – jelentette ki a lapunknak adott interjúban Balatoni Katalin, a Belügyminisztérium köznevel... (Forrás: Magyar Nemzet) --
2023.11.21. Plakátkampányt indít a kormány az iskolákban A védelem online is megillet! Kérdezz, szólj, jelezz! - ezek a legfontosabb üzenetei azoknak az iskolai plakátoknak, amelyeket a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság (NMHH) jogsegélyszolg... (Forrás: Eduline) --
2023.11.21. Státusztörvény: nem taníthatnak óraadóként tovább a felmondó pedagógusok? Szeptember 29-ig kellett nyilatkozniuk a pedagógusoknak, hogy elfogadják-e a státusztörvény alapján írt munkaszerződésüket. Rétvári Bence államtitkár úgy nyilatkozott, hogy 1205 pedagó... (Forrás: Eduline) --
2023.07.17. Oszkó Péter: Nagyon nagy bajban vagyunk, ha saját pedagógusaink bérét sem tudjuk kifizetni ZÁMOMRA A LEGBOSSZANTÓBB ÁLLÍTÁS, HOGY A SAJÁT OKTATÁSI RENDSZERÜNK FOLYAMATOS MŰKÖDÉSI KÖLTSÉGÉNEK FINANSZÍROZÁSÁHOZ UNIÓS ADÓFIZETŐK PÉNZÉRE VAN SZÜKSÉGÜNK, miközben vannak... (Forrás: Index) --
2023.07.15. Ilyen se volt még: 171 oktató állt ki a Zeneakadémia autonómiájáért Alulírott előadó- és alkotóművészek, kutatók és zenepedagógusok, mint a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem oktatói az alábbi közleményt kívánjuk a közvélemény és a fenntartó Kultur... (Forrás: Index) --
2023.07.15. „Egy mérhetetlenül szelektív törzsi társadalom öngyilkos reflexiója saját magára” – Lannert Judit oktatáskutató a státusztörvényről Miért beszél mindenki tanárhiányról, amikor átlagosan tíz általános iskolás gyerek jut egy pedagógusra? Mi a tanárok és mi a megrendelő, a lakosság felelőssége a magyar oktatás szétes... (Forrás: szabadeuropa.hu) Címkék
agresszió
civilek
család
digitális nemzedék
együttműködés
erkölcs
esélyegyenlőség
esélyek
felelősség
film
filmklub
generációk
gyerekek
gyermekvédelem
hátrányos helyzet
IKT
integráció
irodalmi mű feldolgozása
iskola
iskola és társadalom
kapcsolatok
kommunikáció
konferencia
konfliktuskezelés
kreativitás
kutatás
könyvajánló
közösség
módszerek
OFOE
oktatás
oktatáspolitika
osztályfőnöki szerep
pedagógia
pedagógus
pedagógusok
pályázat
rendezvény
szabályok
szakmai szervezet
szülő
szülők
tanulás
tanár-diák kapcsolat
tehetséggondozás
társadalom
történelem
verseny
virtuális kongresszus
ünnep |
|
Kedves Klára
Köszönjük az ötleteket. Minden esetre feladunk egy hirdetést a Köznevelésben, és elkezdjük szervezni a „jogszabályok” folyamatos közlését. Nincs neked/nektek olyan kipróbált módszeretek, műsoros programötletetek, diák vagy tanárírásotok, „sztoritok”, ami felkerülhetne
Minél többen csináljuk, annál színesebb, érdekesebb lehet. Üdvözlettel Juli
Csak egy gondolat az ÉS-beli cikkekhez: / Ha majd elég gazdagok leszünk ahhoz, hogy gyermekeinket nörsz vagy szerető háztartásbeli édesanyjuk kísérje – alvásigényüknek megfelelően – 9-10 órára iskolába, akkor minden bizonnyal nagyot lépünk majd a szerzők által felvázolt „gyermekközpontú” iskola felé. De addig nyisson csak ki 7 órakor az iskola, hogy kialvatlan gyermekeimet és szintén kialvatlan, főállásban dolgozó anyukájukat a 8 órás munkakezdés előtt bejuttathassam nap mint nap az iskolába vagy a munkahelyre… / Egy apuka
Kedves Juli
Körülnézek a fiókokban, biztosan akad majd valami küldendő anyag, meg nógatom a kollégákat is. Szép és tartalmas a megemlékezésetek, gratulálok Fenyő D. Györgynek![](exclamation.gif)
Tisztelt „Apuka”
Osztom a véleményét
Szülőnek lenni is nehéz, mindenki rohan ebben a felgyorsult világban, és valóban valahol újra kellene gondolni a mai kor fényében ezt az egész iskolát, meg az összes szép, de több pontján meghaladott elvet. Valamennyien frusztráltak vagyunk akár szülői, akár nagyszülői, akár pedagógusi szerepünkben, és közös kínunkban egymásra mutogatunk.
Köszönjük a gratulációt, és minden anyagnak örülünk.
Kedves Klára
Kedves osztályfőnökök![](exclamation.gif)
![](question.gif)
Megdöbbenve és étetlenkedve olvasom a drogos ügyekben Önökre rótt titoktartási kötelezettséget. Ez azt jelenti, hogy a szülőknek sem szólhatnak, ha tanítványukkal kapcsolatban felmerül a kábítószerezés gyanúja
Ha így van, egyre kevesebb csatorna marad nyitva a szülők és a tanárok között, pedig ez egyike azoknak a kérdéseknek, melyekben igazán szükség lenne az iskola és a szülők közötti együttműködésre.
„Egy apuka”
Kedves Apuka
A titoktartási kötelezettség arra vonatkozik, hogy a pedagógus a következőkben nincs kötelezve a feljelentésre, amennyiben diákját drogozáson éri. Szó sincs a tanárok és diákok közötti csatornák lezárásáról. Éppen hogy nyitni kellene, hiszen a gyerek közös ügy![](exclamation.gif)
Most vettük csak észre,hogy a tanácsadó rovatunk technikai okokból néhány hónapig nem működött. Mi meg azt hittük, hogy nincs kérdés, pedig volt. Elnézést kérünk a hasztalan kérdezőktől, és ígérjük minden mulasztást pótolunk. Már csak egy egészen kis türelmet kérünk hozzá.
Az iskola úgy általában az egész világon egy meglehetősen gyatra intézményforma. Magyarországon az súlyosbítja a helyzetet, hogy a pedagógusokat nem sokra tartja a társadalmi közgondolkodás. Még egy hatékonyan és gazdaságosan működő konzervgyárat is képtelen lenne kiszolgálni ez a rendszer, noha alapvetően sokkal inkább egy gyári késztermék előállítására van beállítva, semmint gondolkodó, érző lények fejlesztésére. Mindig is az volt a túlélés záloga, hogy a gyermek meglehetősen ellenálló és rezisztens fajta, s az iskola és a pedagógusok határozott törekvései ellenére él és virul. Egy hatéves gyermeknek nem kell több mint két hét, hogy az addig áhított iskolát megutálja, és még egy-két hét, hogy megfelelő túlélési stratégiát dolgozzon ki. Ha ez a hihetetlen életerő nem volna, az iskola már rég kipusztította volna az emberiséget. A helyzet talán öröktől fogva és végzetesen paradox. Béklyózatlan gondolkodású, lehetőségekkel teli, nagyszerű gyermekek felett uralkodnak szűklátókörű, csalódott, intellektuális, érzelmi és neveltetési deficitekkel terhes felnőttek, akik súlyos árat fizettetnek a gyermekekkel saját meg nem élt életükért, be nem teljesített vágyaikért és általában minden önmagukkal kapcsolatos csalódottságukért. Nehéz ezzel szembenézni, olyan nehéz, hogy nem is tesszük meg. (Kristóf Péter)
Kedves Péter![](exclamation.gif)
![](exclamation.gif)
)leépítésért
![](exclamation.gif)
Azt kell, hogy mondjam sajnálom a rossz tapasztalataiért. Méginkább sajnálom, hogy csak rossz tapasztalatai vannak, mert ilyenfokú általánosítást leszűrni nem lehetett könnyű. Magvas gondolatai mögé persze én is oda tudom társítani egyes negatív megtapasztalásaimat, én is érzem az iskolarendszer és a pedagógus társadalom hiányosságait, sőt az utóbbi idők valóban negatív tendenciáit is e téren, de
Vajon szabad-e csodálkozni a „szűklátókörű, csalódott, intellektuális, érzelmi és neveltetési deficitekkel terhes felnőttek” megszaporodásán ezen a pályán. Hosszú évtizedek során sokadrangú oktatásügyünk nem tett meg ez ügyben mindent a „sikeres”(
Az iskolapolitika a politika játékszere lett.A feltételek, a körülmények, a „vonzó” perspektívák vajon a legjobbak, a legrátermetebbek pályára csalogatására szolgált
Igen, valóban erősen felhigult a pálya, csökkent a fanatikusan elkötelezett pedagógusok száma, de azért vannak szép számmal. Sajnálom, hogy még nem találkozott velük, mert akkor nem ítélne ilyen könyörtelenül egyértelműen. Kívánom, hogy legyen kellemes tapasztalata is jövőben
Kedves Péter![](exclamation.gif)
Sajnos a szűk környezetemben is egyre égetőbb a probléma, mert nem csak Ön általánosít, s bizony ez a mi bőrünkre is megy.
Pedagógusokról, azaz felnőtt és értelmiségi emberekről van szó, akik alapvetően jó „szakemberek”. A továbbképzések ehhez adhatnak kis rásegítő hátteret, de alapvetően emberi attitűdökről lévén szó, a pályaalkalmassági vizsgálatok hiánya merül fel mindinkább problémaként. Házi továbbképzéseink tapasztalatai alapján kialakult véleményem szerint ugyanis a tudatot még csak lehet felnőtt fejjel formálni, de az empátiakészséget…
S valahol ezen áll, vagy bukik a mi pályánk.
Ha jól értem Önt, akkor „egy pályán focizunk”, s mindketten a belülről látható problémákról szóltunk. Én, vidéki pedagógusként továbbra is fenntartom azt a tapasztalaton alapuló véleményemet, hogy „szép számmal” vannak még a pályán igazi mesteremberek. Igaz, hogy a tétjét vizsgálva tevékenységünknek, már a kevés pályára tévedt egyén is sok lehet
Iskolai minőségfejlesztő munkánk során most találkoztunk először élesben azzal az ellentmondásossággal, hogy a toleranciának, a mások elfogadásának és tiszteletben tartásának szükségessége mellett, muszáj a változtatásra is törekednünk e téren. De hogyan
Örülök reagálásának, s köszönöm megtisztelő véleményét. Szeretettel: Juco
Kedves Jucó
Köszönöm az együttérzését
Valóban
Nehéz egy ilyen rövid szösszenetben nem általánosan fogalmazni, s az általánosítást vállalva továbbra is fönntartom a véleményemet. Csodálkozni pedig egyáltalán nem csodálkozom a helyzeten, ahhoz túl közel vagyok hozzá, hogy megengedhetném magamnak a szempillarebegtetést
Mindazokkal a súlyos általánosításokkal egyetértek viszont, amit az írása második felében ír, talán csak a „szép számmal” nem, bár nyilván mást ért mindenki ez alatt. Néhány kiváló pedagógussal már találkoztam persze, de ez csak abból adódik, hogy van egy ilyen találkozási felület, s ez a pedagógus-továbbképzés. Szeretettel
Péter
Kedves Juco![](exclamation.gif)
Péter
Úgy érzem, nem csak egy pályán, de egy csapatban is játszunk, mert amit az attitüd elsődlegességéről írt, az szívemből szólt. Úgy gondolom, ha egy tanító semmi mást nem tenne, mint kongruens, harmonikus, nyitott személyiséggel lenne jelen a gondjaira bízott gyermekek között, akkor már nagyrészt megtette, ami tőle elvárható. A gyerekek meg – kis túlzással – maguktól is megtanulnak írni, olvasni, vagy egy kicsit kevésbé elrugaszkodottan fogalmazva, kiudvarolják a tanítóból ezeket az ismereteket, mert szükségük van rájuk. Ehelyett mi van. Számtalan hajtó (tanmenet, szülők, igazgató, szomszéd osztály stb.) által űzött vadként érzékeljük a tanítót az osztályban, világossá téve a gyermekek számára, hogy itt súlyos erőfeszítéseket kell tenni annak érdekében, hogy a munka el legyen végezve, aminek az lesz a legfőbb jutalma, hogy aztán lehet pihenni, és nem foglakozni ezzel a szörnyű és starpás dologgal, úgymint a világ csodáinak felfedezése stb. Szeretettel
Kedves Péter![](exclamation.gif)
![](exclamation.gif)
Reménykedjünk abban, hogy a jövő nemzedékének ügye előbb vagy utóbb a „fentieknek” is fontosabb lesz a gyorsan illanó jelennél, s ha mi már nem is érjük meg – bár nem tudom, csak sejtem az Ön korát – unokáink talán teljes bizakodással fordulhatnak majd az oktatás-nevelés „szentélyéhez”.
Régen nem szóltatok már hozzánk
Igaz, mi Péterrel jól „elbeszélgettünk”, s biztosan nem akartatok megzavarni egy ilyen mélységesen mélyről jövő elmélkedést. Pedig a Ti biztató szavaitokra is szükségünk lenne
Vagy nincs semmi biztató![](question.gif)
![](exclamation.gif)
Úgy érzem, hogy ha egyszer az ilyen egy gondolaton lévőket tényleg egy csapatban hagynák játszani, akkor csodákra lennénk képesek
Teljes tisztelettel olvasom gondolatait, melyekkel maximálisan azonosulni tudok. Jó optimista módjára reménykedjünk a jövőben
Sok szeretettel kívánok további munkájához sok sikert és örömet: Juco
Kedves honlaposok, drága Julikám
Üdv mindenkinek
Kedves Mindenki![](exclamation.gif)
Igaz ugyan, hogy egyelőre még enm igazán tudom miről is folyik itt a beszélgetés de lassanként végigolvasok minden hozzászólást és megértem. Az már eddig is világos hogy egy gyermekközpontú iskola felé tendál a többség, amivel csak egyet tudok érteni, hogy mi a mi iskolánkban próbálunk minél többet meg is tenni ezért.(Nem dicsekvésként mondom – vagy talán mégis). Egyik erősségünk a jó hangulat úgy a diákok mint a tanárok között. A diákjaink szívesen járnak ide iskolába – azt gondolom ez lehet az egyik első lépés-. Na máskor majd okosabbakat fogok írni. Üdv mindenkinek ![](exclamation.gif)
Már jó ideje nézegetem a honlapot, de erre az oldalra most kattintottam először. Mondhatom nagyon tetszik
Kedves Márta![](exclamation.gif)
Örülünk, hogy ide kattintottál erre az oldalra, s megosztottad velünk gondolataidat. Az iskoládról írtakhoz gratulálok, szerintem is alapvető dolog, hogy szeressenek az iskolába menni azok, akik oda járnak. Péterrel azokról az előforduló negatív jelenségekről, tendenciákról és a mögöttük álló okokról diskuráltunk, melyek e jó közérzet megrontói vagy megrontói lehetnek. Véleményed mindenképpen megerősít abban a véleményemben, hogy vagyunk még „szép számmal” a pályán, akik nem pályatévesztettek, nem véletlen vannak a pályán és optimizmusunk is van ahhoz, hogy jó túlélési eséllyel nézzünk a meglévő és leendő problémák elé.
Üdvözlettel: Juco